4V-06-MARIO

//1.Nom i cognoms. Correu(s) electrònic(s) //

MARIO DORIA CAÑIZARES AHI QUEDA ESO: marietedoria@hotmail.com gmail NO TINC!!!!

//2.Pràctica: enllaç amb el blog // "El quadern blau"

-//---// //3.Pràctica: barra d'edició de text //

Hola sóc mario, vull que sapiau que aquest dimecres juga el VALENCIA C.F la CHAMPIONS LEAGUE, enfront te a un grandissim equip com es el MANCHESTER UNITED pero que no pasa res perque li anem a ficar 6-0. A continuacio vos vaig a dir la plantilla del VALENCIA C.F:

**PORTERS**

__cesar ( el millor porter )__ __moya ( gran reserva i grandisim porter )__ __guaita ( jove,agil i crak )__

**DEFENSES**

__bruno ( bona persona i un fisic molt gran )__ __miguel ( el millor lateral de la historia del valencia )__ __david navarro( pots jugar sense davanters que ell fica els gols )__ __dealbert ( central de garanties i valencia )__ __ricardo costa ( el mur del valencia )__ __jordi alba ( el mes jove i el mes gran a la mateixa vegada )__ __mathieu ( lateral i pulmo del valencia )__

**CENTRE DEL CAMP**

__david albelda__ __tino costa__ __topal,__ __banega,__ __fernandes__

**BANDES**

__vicente__ __mata__ __joaquin__ __pablo__

**DAVANTERS**

__soldado__ __aduritz__ __fegouli__ __chori__

ENTRENADOR:**UNAI EMERY**

4.Pràctica: incrustació d'una foto



//5.Pràctica: inserció d'un arxiu Pdf // //**Arxiu PDF**//



//6.Pràctica: incrustació d'un vídeo de YouTube //

//**YouTube - Marc Granell**//

media type="youtube" key="1Ovyl4zWG_s?fs=1" height="385" width="480"

Treball personal sobre la lectura de CARMEN

Les revolucions de 1830 i 1848. Si les revolucions de 1820, habien pogut ser superades per l’ Antic Règim, a partir de 1830 les monarquies van vore que el règim absolutista era ja del passat, després del dos periodes revolucionaris: 1830 i 1848. A partir d´ara la gran majoria dels Estats crearán constitucions i règims parlamentaris, mes o menys liberals. Els dos periodes revolucionaris tenen com a inici França, on ambdues revolucions triunfarán, i d´allà son exportades a l´Europa, a excepció, d´Anglaterra on ja existía un règim parlamentari. La Revolució de 1830 En França, el període de la revolució encara no había sigut oblidat i la població com la burgesia al cap que aspirava arribar al poder, pedía cada vegada una major apertura del règim. Però Lluis XVII, qui s’havia mostrat moderat durant la restauració, había mort. Carles X el nou monarca creía que davant els desconcerts i els protestants, generalitzats a França, com a la solució era la suspensió de prensa i la disolució de les càmeres, dos dels punts otorgats esencials de la Carta Otorgada. En eixes condicions el poble lliderat per la gran burgesia eixia al carrer i antedita presió, Carlos X abdicà en el seu nét, però de rés va servir ja. Se pedix el fi dels Borbons encara que no el final de la monarquía, ficat que la gran burgesia es moderada i no vol retornar a una segona república. S´acudeix per tant a l´altra casa que había sigut reinant en França, la casa d´Orleans, i el seu candidat era Lluis Felip, coronat per la voluntat del poble qui crea una monarquía moderada garant de les llibertats. La revolució de 1830, va deixar vore la força dels carrers i la caiguda definitiva de l´antic règim a França, amb el triomf del lliberalisme, però tal i com era entés, per la burgesia: una moarquía constitucional amb un sistema electoral censitari. Es a dir, el triomf de la revolució va ser el triomf de la gran burgesia, que pasa ara a controlar el poder, deixant fora d´aquesta la resta de les clases que havien participat en la lluita, especialment les classes més desfavorables que es van enfrontar mediant barricades a les forces de l´ordre. Per tant existeix açi una primera ruptura entre els lliberals ficat que la mitjana i la petita burgesia lluitarà ara per arribar al poder. En Bèlgica el lliberalisme es mesclà amb un tinte nacionalista, que clamà per la independència d´Holanda, després de que el Congrés de Viena, haguera unificat ambdós països. La revolució belga, a excepció de França de les poques que triomfa. Bèlgica se independitza definitivament i se tria a Leopoldo I com monarca, creant, al mateix que en França, una monarquía constitucional. En Itàlia es varen donar revolucions especialmente al nort, però totes elles fracasaren, tras la intervenció austríaca, i el mateix a Polonia on també es va intentar la independència, i on actúen contundentment els tres Estats en que se habien dividit el país, especialmente Russia, on les tres revolucions de 1830 i 1848 no tendrien pràcticament repercusions per la inexsistència, pràcticament, de una burgesia capaç de encapçalar la revolució. La revolució de 1848 A partir del 1848 se torna a generalitzar els moviments revolucionaris. I serán llamtius a França, Confederació Germànica e Imperi Austríac. Però aquest dos moviments es caracteritzen, a mes del descontentament polític, per una crisi econòmica i una crisi de supervivència, i per tant una fam generalitzada entre les clases menys riques. A més a més, les revolucions de 1848 tenien un carácter marcadament nacionalista, d’ açí que es coneixa aquest any com `` la primavera del pobles´´. Una vegada mes la Revolució comença a França. De les primeres esperances que s´havia depositat en el nou règim surgit tras el 1830, a l´altura de 1848 estaba clar, que la gran burgesia no aubriría es sistema polític davant el temor de perdre el poder, mantenint un surfragi molt censitari que permetría excluir de la vida política a l ´altura del país. Això va fer que amb el pas del temps la monarquía, representat per Lluis Felip d´Orleans, fòra cada vegada mes impopular. També, unit a que Paris s´havia convertit en el refugi del lliberals que estaben perseguits en altres països europeus, va fer que en 1848 les classes treballadores, que ara estaven retomant conciència de classe (hi ha que recordar que 1848 es l´any del Manifest Comunista de Marx), pero dirigits per la mitjana i petita burgesia, eixqueren al carrer, on es varen produir encarnizats combats en improvisades barricades, fins que finalment la monarquía fou derrotada. Es va crear un govern provisional, format per republicans, demòcrates, un territori socialista, Lluis Blanc, inclós un obrer, es va escollir també una Asamblea Nacional Constituent, implantant-se el sufragi universal masculí, on varen ser elegits en la seua majoría republicans moderats, estant a la dreta d´aquestos orlanistes, i en l´esquerra demòcrats radicals. Tras el triomf, ràpidament es torna a moderar, i es deixa al costat els elements més radicals. Tras el seu inicial carácter democràtic, el nou govern prompte va deixar de escoltar les reivindicacions de les classes baixes. La mitjana i petita burgesia havía assolit el poder, però una vegada més intentant monopolitzar-lo front a la classe obrera, utilitzant la força contra aquestos. Conclusió En un breu període de temps s’ estava donant a Europa les condicions pera una profunda transformació, en la que el pes nacionalista es cada vegada major. La gran majoría dels Estats Europeus finalitzaren al 1848 amb règims lliberals, i es el cas autríac i alemany, encara que s’ evaporarà la esperànça tan sols uns pocs mesos després de produir-se les revoltes, s´havia donat un pas important per la introducció de reformes lliberals. Però, encara que les revolucions fòren un triomf per a la burgesia, per a les classes treballadores hi havía sigut una decepció, però varen entendre que a partir d´ara tenien una lluita propia: el moviment obrer. Açi tenim un clar exemple de les revolucions que van hagueren al 1830 i 1848.

Aquest va ser el monarca Lluis XVI, el poble se va ficar en contra de ell. Lluis XVI va ser la persona que principalment va salvar al poble al cap davant de la situació, ja que França estava ficada en una crisi financera, el descontentament popular. Aixó va provocar que el poble estiguera en contra d’ ell, sense fer res.

-