4E-24-FRANCESC

1.-Nom i adreça de correu electrònic
-Francesc Ramon Mascarell francesc.vlc.95@gmail.com

2.-Enllaç amb el blog de classe
http://www.elquadernblau.blogspot.com/

5.-Inserció d'un Pdf


6.-Incrustació d'un vídeo de YouTube

media type="youtube" key="P8h0IgZxZ_E?fs=1" height="385" width="480"

7.-BIOGRAFIA PROSPER MERIMEE
Estudió [|Derecho] y varias lenguas: [|griego], [|árabe], [|inglés] y [|ruso]. Fue uno de los primeros traductores de numerosos libros de lengua rusa al francés. A Mérimée le gustaba el misticismo, la historia y lo oculto. Estuvo influenciado por las historias de ficción popularizadas por Sir [|Walter Scott] y por la crueldad y dramas psicológicos de [|Alejandro Pushkin]. A menudo las historias que narra están llenas de misterio y tienen lugar fuera de [|Francia]. [|España] y [|Rusia] son sus fuentes de inspiración frecuentes. Viajó en numerosas ocasiones a España, de la que dejó testimonio escrito en artículos de costumbres y cartas y donde hizo amigos y tuvo amantes. En [|1830] se entrevistó en España con la Condesa de Montijo con la que entabló una gran amistad. Cuando la hija de esta se convirtió en [|1853] en la emperatriz [|Eugenia de Francia] al casarse con [|Napoleón III], llegó a ser nombrado senador. En 1834 sucedió a Ludovic Vitet como inspector general de [|monumentos históricos]. Conservó este cargo hasta 1860, y para su ejercicio viajó mucho por Francia y el extranjero. Fue muy aficionado a [|España] aun antes de haber estado en ella. En su primera obra intentó con deliberación imitar el teatro español. Cuando finalmente la visita dará emotivo curso a novelas y obras históricas sobre la tierra de [|Cervantes]. Obviamente la más popular fue [|Carmen], la que dará lugar a la ópera del mismo nombre. Con música de [|Bizet]. Su visión de España hizo que el pastelero [|Emilio Huguenin Lhardy] abriera en 1839 una pastelería que denominó [|Lhardy].[|[1]] Se ha dicho de él que fue un romántico muy especial y atípico y que por sus ideas pertenecía a otra época. [|Menéndez y Pelayo] ha dicho de él: «Un pesimismo tranquilo que en la práctica tenía consecuencias más [|epicúreas] que [|estoicas], parecía haber sido su única filosofía». Perteneció a una categoría de artistas refinados, enemigos de toda prodigalidad ostentosa y de toda exuberancia desmedida. Su estilo, en lo artístico, es sobrio, preciso y apretado. Y su construcción es firme y de desarrollo lógico. En [|1844] fue nombrado miembro de la [|Academia francesa] con el sillón número 25.

7.1.-ARGUMENT CARMEN
Un historiador o arqueòleg francès va anar a Andalusia a la recerca d'unes ruïnes de l'època dels romans. Quan estava en la forest buscant les ruïnes es va trobar amb un home que era José Navarrès, el bandit mes temut d'Andalusia al que va ajudar a escapar, perquè el guia de l'arqueòleg volia lliurar-li amb la recompensa. Mes tarda, a Còrdova, es va trobar amb l'en una casa d'una gitana que tirava la buenaventura. Allí va començar a contar-li la seva història: José Navarro era basc, de Elizondo, i treballava com soldat a Còrdova. Un dia va haver de detenir a Carmen perquè havia rajat a una companya del treball, i es va enamorar d'ella, perquè tenia molta gràcia i era molt atrevida i molt atractiva. En comptes de dur-la a la presó, la va dur a una casa en un barri de gitanos. Carmen va aconseguir escapar, i a José li van ficar en el calabós. Carmen li va enviar a la presó una llima i diners dintre d'una barra de pa per a ajudar-li a escapar, però ell va rebutjar l'ajuda perquè no ho considerava bo. AL sortir li van exonerar i va ser posat com sentinella en una casa, i Carmen va passar per on ell estava, i quedo amb ell en Triana. A partir d'aquest moment es va enamorar d'ella, i ella li va embullar perquè anés amb ella i amb la seva banda a fer contraban d'alguns productes. José estava molt gelós del marit de Carmen (un expresidiari al que Carmen li dedicava molts gestos i al que no se sap si li volia per a aprofitar-se d'ell o li volia de debò), al que va matar posant com excusa una baralla que van tenir. A part d'amb el seu marit i amb José, Carmen sempre caminava amb homes per a aconseguir diners, o per a preparar a la banda per a donar un cop (també li va usar moltes vegades per a aconseguir els seus propòsits). Però Carmen ja no li volia (probablement perquè José estava obsessionat amb ella), i va estar a punt de matar a un torero per aquesta gelosia que tenia cap a ell. Però no va passar gens, i Carmen va anar A Còrdova perquè havia una festa a Còrdova i volien obtenir informació sobre els diners que gastava la gent. Però li havia enganyat i volia estar amb el torero. Més tard en la casa en la qual estaven ell li va dir que s'anessin A Amèrica però ho va rebutjar perquè no volia anar-se. José es va anar plorant però després va ser on Carmen i la va matar, i després es va lliurar. L'última part és una explicació sobre la raça gitana: la seva llengua, la seva manera de vida i costums, d'on poden provenir, on viuen, les semblances i diferències entre gitanos alemanys i centreeuropeus i els seus dialectes. També es parla un poc del que fan els gitanos i gitanes per a sobreviure: tirar la buenaventura, preparar pocions i filtres amorosos, i fer encisos que la gent normal es creia encara que eren estafes. Parlen sobre la seva religió, que és la del país en el qual estan en aquest moment, i de les seves supersticions. Al buscador "Google" he introduït: argumento libro carmen.

7.2.-CRITIQUES
Avantatges: intens, senzill, facil de llegir. Desavantatges: massa breu, no aprofundeix en els personatges, Recomanable: sí.

7.3.-TRAILER DE CARMEN
media type="youtube" key="wqR6nxDJix0" height="394" width="642"