4V-07-SANDRA

SANDRA ESTEBAN PONCE

1. Sandra_lokita19@hotmail.com
2. Ací enllace amb el bloc de classe 3. He editat el text amb la barra d'edició de text. 4. He incrustat una foto al marche de la dreta. 5. Arxiu PDF: 6. Video de Marc Granell.media type="youtube" key="P8h0IgZxZ_E?fs=1" height="385" width="480"

7. Activitats de la lectura de 'Carmen'.

7.1 Biografia del prosper Mérimée. Escriptor francés. La seua obra es situa en el trànsit del romanticisme al realisme. Va ser un gran amic d'Stendhal, l'obra del qual va contribuir a divulgar. Es va donar a conèixer amb dues superxeries literàries: Teatre de Clara Gazul(1825), recopilació d'obres dramàtiques que l'autor atribuïx a una actriu espanyola, i La guzla (1827), compendi d'unes preteses belades líriques. És autor de novel·les històriques (Crònica del regnat de Carles IX, 1829) i de contes i novel·les, que constituïxen la part més original de la seva obra: El gerro etrusc(1830), Les ànimes del purgatori (1834),La Venus d'Ille(1837) i, molt especialment, Colomba (1840) i Carmen (1845), les seves dues obres mestres. 7.2 Arguments de 'Carmen'. Després de les guerres napoleòniques, els viatgers romàntics “redescobriren” Espanya, oferint-nos una visió misteriosa, primitiva i exòtica del país, sobretot d'Andalusia. Prosper Mérimée va contribuir decisivament a fixar aquesta visió d'Espanya amb la creació de Carmen, la cigarrera gitana, meitat àngel, meitat dimoni, posseïdora d'una bellesa tan ideal com lasciva. Publicada en forma de llibre en 1847, la història de José Navarro, un soldat exemplar, seriós i complidor que acaba convertint-se en desertor, bandoler i assassí a causa de la inexorable passió que Carmen li inspira, expressa a la perfecció la fatalitat del desig amorós i la pulsió autodestructiva que comporta. 7.3 Crítiques sobre 'Carmen'. Història que no es del tot d'amor ja que és més tràgica que romàntica.  /.4 Trailer sobre 'Carmen'.

media type="youtube" key="l_mSvMAU-98?fs=1" height="385" width="480"

1.El context historicosocial A)Els grups socials:

//-Gitanos en el segle XIX://
===El salt dels gitanos cap a Amèrica va córrer parell a la pròpia diàspora dels europeus. Es va emprendre llavors una nova migració. Està plenament establit que en 1489,Cristóbal colón, en el seu tercer viatge, va embarcar a quatre gitanos que trepitjaven el nou món.Se sap també que Anglaterra i Escòcia van enviar remeses de gitanos a les seues colònies americanes de Virginia, en el segle XVII i Louisiana. La pràctica de la deportació a Amèrica va ser seguida aqueix mateix segle per Portugal.Segons aquest autor, els gitanos espanyols solament podien viatjar a Amèrica amb permís exprés del rei. Felipe II va decretar en 1570 una prohibició d'entrada als gitanos a Amèrica, i va ordenar el retorn dels ja enviats. Es coneix el cas d'un ferrer gitano (Jorge Leal) que va aconseguir autorització per a viatjar a Cuba en 1602. Caldria esperar a la pragmàtica de 1783 perquè els gitanos tingueren permís de residència arreu del regne.=== Des de la seva arribada a terres europees, un dels trets de la comunitat gitana que més cridà l'atenció dels altres pobles era la seva estranya llengua, molt diferent de les que es parlaven a Europa. La primera reproducció escrita del romaní es remunta a una enciclopèdia sota el títol de //Fyrst Book of the Introduction of Knowledge.// (//Primer llibre d'introducció al saber//) l'autor de la qual va ser Andrew Boorde. Aquesta obra, completada el 1542 i publicada el 1547, recollia exemples de frases en allò que l'autor anomenava //Egipt speche// (//parla egípcia//), donant com a vàlida la creença popular sobre el fet que els gitanos procedien d'Egipte. Durant el dos segles següents apareixen més esments escrits de la llengua romaní. A Espanya, el marquès de Sentmenat publica al voltant de 1750 un petit vocabulari del romaní parlat a la Península Ibèrica. Un dels primers o el primer document en què es proposa identificar la llengua romaní com una llengua índia es un treball de Szekely de Doba en la Gazzeta de Viena el 1763. En aquest article es comenta que el predicador Vali, en la Universitat de Leiden, estudià l'idioma d'uns estudiants de Malabar del districte de Zigania, nom que li recordà els dels "zíngars" i que posteriorment exposà el vocabulari a gitanos de Almasch (Komora,Eslováquia), comprovant que aquests entenien les paraules A nivell acadèmic, el descobriment de l'origen indi del romaní correspon al alemany Johhan Rüdiguer, catedràtic de la Universitat de Halle, qui el 1782 publicà un article d'investigació lingüística, en el que analitzava el parlar d'una dona gitana, Barbara Makelin, i la comparava amb la llengua recollida en una gramàtica alemanya de l'hindustaní (el nom amb el que es coneixia antigament als actuals hindi i urdu).

//-Forçes militars espanyoles del segle XIX://
===La història militar, és a dir, la «ciència adquirida pel conoci esmente dels mitjans d'atac que es va servir l'home per a fer la guerra» (Gil Piache), és una especialitat poc practicada en el segle XX, a pesar de l'indubtable interès que comporta per a l'és tudio de les relacions de poder, i que no obstant això es va desenvolupar am pliamente durant el segle passat. No obstant això les constants guerres que s'estenen per tot el segle XIX espanyol, van tenir lloc una sèrie d'esdeveniments que fa vorecieron el cultiu d'aquest gènere historiogràfic.===


D)Tracta y pregunta cuasi lo mateix de la pregunta A.

media type="custom" key="7643207" 

8.Crear tabla de continguts.

12.Mapa mental.