4E-06-ADRIAN

toc

1.Adrià Bonilla Martínez: adrigallagher95@gmail.com
==2.Enllaç amb el blog de classe EL QUADERN BLAU ==

3.Proves amb la barra d'edició del wiki
3.1. wikispaces enregistra cada dos minuts aproximadament una còpia de l'esborrany de text que s'està redactant, de manera que si el perdem, en tornar a obrir la pàgina ens pregunta si volem treballar amb l'esborrany que estàvem escrivint (Edit from Recovered Draft) o amb l'última còpia guardada voluntàriament per nosaltres (Ignore Recovered Draft).

7.1. Biografia de Prosper Mérimée
Novel·lista i historiador francès nascut a París. Després de cursar estudis de dret en aquesta ciutat, va treballar com funcionari públic i va ser nomenat inspector general de monuments històrics. Més tard, a través de la seva amistat amb l'emperadriu Eugenia, es va convertir en senador i amic íntim de Napoleó III. Entre els seus nombrosos escrits figuren obres d'arqueologia i històriques, com la novel·la històrica Crònica del regnat de Carlos X (1829). *Merimée és conegut, abans de res, pels seus relats breus, en els qu als aborda temes com la violència i la crueltat humanes: La Venus d'*Ille (1837), *Colomba (1840) i Carmen (1846), ambientada en una Espanya exòtica i romàntica, convertida en una popular òpera per *Georges *Bizet. En 1874 es va publicar una selecció de la seva correspondència amb *Jenny *Ducquin i la família *Delessert, sota el títol Cartes a una desconeguda. L'interès de *Mérimée per Espanya va anar molt més allà del que Carmen *trasluce, i el seu coneixement de la geografia i el caràcter espanyols es va fargar al llarg de set viatges per Espanya entre 1830 i 1864, dels quals va deixar una nombrosa correspondència, recollida en el volum Viatges a Espanya. aquest es el link: [] y he posat Prosper Mérimée en el buscador de Google

7.2. Argument de 'Carmen'
Do José és sergent d'un regiment de Dracs. Carmen és una *cigarrera nascuda per a l'amor… variat. Tots la cortegen. I ella, que es veu menyspreada per do José, s'enamora d'aquest. A conseqüència d'una *reyerta, és detinguda i posada sota la custòdia de do José, al que seduïx, aconseguint que li deixi escapar. El sergent és castigat per la fugida. D'acord Carmen amb uns contrabandistes, excita a do José a la rebel·lia. Aquesta sorgeix gairebé espontàniament, perquè la fatalitat posa al sergent espasa en mà enfront d'un tinent *requebrador. I tot just ha assolit encara la *coqueta enamorar al sergent, quan ja s'insinua el seu interès per *Escamillo, el torero de moda. Do José s'ha anat amb Carmen i els contrabandistes. Aquesta allà en la serra, a la vista de la frontera. Des d'allí veu el seu poble, do de viu la seva mare. Però el seu sobresaltat cor -que ja es ressent de la fredor de Carmen- no li deixa assossec per a pensar en ningú més que en aquesta dona i en els possibles rivals. Per a acabar de posar-lo en brases es presenta en la regió muntanyenca *Escamillo. Hi ha un desafiament interromput per Carmen. Crema en gelosia don José. Amb tot, quan *Micaela li porta la notícia que la seva mare està agonitzant, es marxa, *rabioso i amenaçador. Ja està *Escamillo en el favor. Hi ha una gran correguda de toros. En els lluminosos voltants de la plaça de la *Maestranza, a la mateixa riba del *Guadalquivir, apareixen *Escamillo -que mata aquella trigui- i Carmen. Una amiga diu a aquesta que entre el públic està don José. Però -etern efecte vital de l'amor!- Carmen, com està enamorada no té por. És ella la qual parla, i diu a do José que es vagi i l'oblidi perquè vol a un altre. L'amant adolorit, exhorta, prega, es queixa, amenaça… Tot inútil… I Carmen no tremola davant la mort que apunta. Per a satisfer la desesperació de do José, en un moviment suïcida, tira al sòl l'anell que aquest li havia regalat, i el sergent apunyala a Carmen. S'escolta el *tumulto que en la plaça produïx una bona estocada. I Carmen cau en el moment que arriba a buscar-la el triomfador *Escamillo.

7.3.Crítiques sobre 'Carmen'
Sara *Baras va agafar el mite de Carmen i li va donar la volta com a un mitjó. Ens ha deixat una Carmen ama de si mateixa, una Carmen que estima *ados homes absolutament contraposats però que estima, sobretot, la seva llibertat d'estimar. Aquesta actitud de dona lliure s'allunya molt de l'argument de *Mérimée que va propiciar múltiples tòpics del *españolismo: navalles, lligues, gelosia, femelles volubles i mascles dominants. La Carmen de Sara és una Carmen més actual que es mou a impulsos del cor. Comença l'obra amb una coreografia per *bulerías amb un cos de ball impecable, immediatament una escenografia que juga amb fragmentacions de la imatge i portes que s'obren i tanquen ens captiva i sorprèn. L'Havanera de *Bizet (magníficament adaptada) és recreada per Sara *Baras en una parenceria de dolçor i sensibilitat. En l'aparició de Do José vam apreciar el bon art i l'elegant sobrietat del ball de Luis Ortega i quan s'afegix Sara, en la *soleá, interpreten el bell duo del lliurament. L'etapa central de l'obra comença amb l'entrada de *Escamillo, on el ritual taurí, la passió i la seducció ens permeten gaudir de la força i el temperament dels protagonistes, José Serrano i Sara *Baras, magnífics. En l'última part de l'obra, on es dibuixa el dramatisme amb traços segurs i on se succeïxen traïció, festa, baralla i mort, tots culminen una superba actuació: José Serrano i Luis Ortega, perfectes; el cos de ball, sense la mínima fallada, i molt bé la música, *cantaores i *tocaores. L'actuació de Sara *Baras és extraordinària, la seva interpretació de la mort de Carmen emociona i és que aquesta *gaditana, igual que la seva Carmen, ens regala el seu ball a impulsos del cor. 2a opinió :Després de dos anys donis de la seva estrena, la Carmen de Sara Baras torna a Barcelona per deixar-s'hi veure durant un mes llarg, amb aquest paper que li queda petit en personalitat, perquè Sara Baras no pot comprimir-s'en un rol de dona vilipendiada, presa d'una societat hostil. La força i l'orgull de la balladora de Cadis és més fort que tot això i, en aquest espectacle, més que a Carmen, a qui veiem ballar és a Sara. Aquesta és la raó que fa que l'obra fluixegi en el sentit dramatúrgic i en el ritme global, ja que amb el vistiplau de la popularitat del llibret de Merimée s'han deixat els personatges a mig esbossar, i el detall prestat a vestuari i elements coreogràfics secundaris com els vans o els modernes cues, és torna maldestre en el desenvolupament final. Tampoc el vídeo que fa d'intermitent teló de fons aconsegueix l'esperit de modernitat i universalitat que és pretenia inculcar a la història. Amb un muntatge final desentonat a base d'imatges de dons d'ètnies i països diferents, que fa referència a la feminitat comuna en totes dobles eles però que no és pot confondre ni amb els atributs de Carmen ni de Sara, per bé que l'amor, en molts llocs del planeta, no ha seguit l'esperit romàntic centreeuropeu del qual el llibret decimonònic és feia ressò. Malgrat tot, Sara Baras queda com una dels millors balladores de sempre. El seu zapateado de metralleta és incomparable i la forma esculpida de braços és tan clara com si l'haguessin prèviament dibuixat. I és amb aquests braços vigorosos que ha dirigit un espectacle per a masses, encantades de veure la força de Sara esborrant, més enllà de la mort, la desgràcia de Carmen.

http://www.teatrebcn.com/2009/09/28/carmen.html

7.4.Tràiler sobre 'Carmen'
http://www.youtube.com/watch?v=gM0MvAdy3yA he posat el link perque el video no carga

7.5.Audiollibre
He trobart tots els capítols en audio françes en aquesta pàgina:

http://www.litteratureaudio.com/livre-audio-gratuit-mp3/merimee-prosper-carmen.html

media type="file" key="Prosper_Merimee_-_Carmen_Chap02.mp3" width="240" height="20"

Açí soles he posat el Capítol 2

8.Audacity
Audacity és una aplicació informàtica multiplataforma lliure, que es pot usar per a enregistrament i edició d'àudio, fàcil d'usar, distribuït sota la llicència GPL. És l'editor d'àudio més difós en els sistemes GNU/Linux.

11. Treball de 'Carmen' punt 1.3. de les activitats del llibre
**Musica nacional,** desarrollada al Romanticisme i en Rússia a finals del segle XIX i principis del segle XX. **Paella valenciana.** Mérimée descriu tota la cuina Valenciana com una meravella. **Al·lusió als bous,** al·lusió traduït al castellà és ' elusión' que vol dir prohibir o evitar algo, en aquest cas els bous. **Modes en el vestir i influències franceses.** Durant el segle XIX, França va ser el paÏs de la moda de dona, tots els vestis de dones tenien references franceses ja que era el que es portava en aquest segle. Les dones portaven un vestit tancat al costat del coll, tenia mànigues llargues i espatlles caigudes, metres que les línies del cos insinuaven fragilitat, dolcesa i suavitat. Després de 1890 es van adaptar els vestits de les dones amb la intenció d'amagar tot el possible la pell del cos.